INSPIRERT AV EN SANN HISTORIE
Det er en nydelig dag I dette nabolaget
En nydelig dag for en nabo
Er du villig til å bli min? Kan du bli min?
En nabovennlig dag I dette nydelige lag
En nabovennlig dag for nydelig
Er du villig til å bli min? Kan du bli min?
Jeg har alltid hatt lyst på En nabo just som deg
Jeg har alltid hatt lyst til å bo I et nabolag med deg
Så la oss utnytte Denne nydelige dagen
Siden vi er sammen Kan vi likså godt si
Er du villig til å bli min? Kan du bli min?
Kan ikke du bli min nabo?
Kan du ikke være så snill
Vær så snill Kan du ikke bli min nabo?
Hallo, nabo. Det er så godt å se deg igjen.
Har du sett hva jeg har med i dag?
Det heter en bildetavle.
Fordi bak hver av disse dørene, skjuler det seg et bilde av noen.
Lady Aberlin.
La oss se hvem som skjuler seg her.
Det er kong Fredag 13.
Med kronen sin, og bart og skjegg.
Hvem gjemmer seg her?
Å, det er Mr. McFeely. Han sier alltid "kjapp levering", sant?
Jeg har en ny venn jeg vil at du skal møte. Han heter Lloyd Vogel.
Noen har såret min venn Lloyd. Og ikke bare i ansiktet.
Han synes det er vanskelig å tilgi den som såret ham.
Vet du hva det vil si? Å tilgi?
Det er en avgjørelse vi tar om å slutte å være sint -
- på en person.
Det er rart, men av og til, -
- er det aller vanskeligst å tilgi de vi elsker.
Kom, så hilser vi på min venn, Lloyd.
Blir du med?
Her for å presentere årets pris, ta varmt imot fjorårets vinner, Lloyd Vogel.
Takk. Det er så herlig å være her med mange andre likesinnede friker.
Så, hvorfor lever vi av å skrive for blader?
Fordi å gjøre noe annet, ikke virker som et fullverdig liv.
Vi får se historien utfolde seg.
Vi får lov til å avsløre sannheter andre ikke kan se.
Og noen ganger, bare noen ganger, -
- får vi muligheten til å endre verden med våre ord.
Takk. Jeg trengte dette. Jeg spiste bare ost til middag.
- Hva har vi glemt? - Du trenger flere bleier.
Flere enn dette? Vi skal være der en natt.
- Vi bruker minst 12 daglig. - Gjør vi? Hva gir du den ungen?
Er det lettere om vi finner noen til å passe ham?
Jeg vil jo ikke det. Han er for liten.
Ja.
Søsteren din ringte i går.
Hun spurte om talen var klar.
Jeg bruker den fra hennes første bryllup.
- Eller det andre. - Ja visst, bare bytt ut navnene.
- Hun ville at jeg skulle fortelle deg noe. - Ok.
Faren din kommer.
Hun kontaktet ham, men han svarte ikke, -
- men så ringte han, og nå kommer han til bryllupet.
- Går det fint med deg? - Ja.
- Men vi burde bli hjemme. - Lloyd.
Hva er vitsen med babyer hvis ikke de kan brukes som unnskyldninger?
Lorraine var redd at du skulle trekke deg.
Jeg tuller. Jeg gleder meg bryllupene hennes hvert år.
Ok.
Det blir fint for Gavin å møte bestefaren.
Ja da.
Pokker!
Pappa bare tuller.
- Det er umulig. - Her, hold ham.
- Sånn. - Flott.
- Han ser livredd ut. - Det burde han være.
- Så nydelig du ser ut. - Ja, det gjør du.
Jeg er 5 kg unna der jeg bør være, men samme det.
- Lloyd, broren. - Jeg vet det. Jeg er Todd, ektemannen.
Og se på deg, lille søtnos.
- Jeg tror ikke vi skal ha barn. - Hvordan skjedde dette?
Jeg inviterte ham, og han kom.
For å følge deg opp kirkegulvet? Seriøst?
Han gikk glipp av de andre to. Så hvorfor ikke?
Spør meg.
Han er gammel. Og hvis han er villig...
Det er vel på tide å få gang i dette.
Istedenfor en typisk "brudens far" -tale, tenkte jeg...
Jeg skal synge ei lita vise.
Denne er til min Lorraine. Og til deg også.
Hva heter han igjen?
Til Todd.
Jeg vet jeg står i kø Til du synes du har tid
Til å ta en kveld med meg
Og hvis vi går ut for å danse
Vet jeg at det er en sjans for At du går hjem med noen andre
Etterpå stopper vi Innom et koselig lite sted
Og tar en drink og to
Innrøm det, du skulle ønske vi hadde holdt bryllup.
Han er full.
...ved å si noe teit som...
Han kan synge.
Jeg elsker deg
Så her står vi, i perlen av New Jersey, hva?
Hallo, Jerry.
Gi deg, da. Du trenger ikke kalle meg Jerry.
Eller gjør det, samme det.
Og hei på deg.
Hei. Jeg heter Andrea, jeg er Lloyds kone.
Andrea! Så klart.
For en unik fornøyelse.
Og hei på deg, minsten.
- Dette er Gavin. - For en kjekk fyr.
Du ligner meg på en prikk.
Vi tar oss en drink.
Hva er dette? Brus? Det der er livsfarlig.
Jeg skal bare holde talen, så går vi...
Søta? Kan du gi oss et øyeblikk?
Hun er ikke "søta". Hun er advokat for vanskeligstilte.
Er det noe å bli rik på?
Vet du hva? Vi tar oss en runde.
Du har fått deg baby. Og kone.
- Har du det fint? - Jeg har det fint.
Hun virker grei nok, -
- men er ikke du litt gammel til å ha baby?
Jeg er ikke så gammel.
Du er smart. Moren din og jeg kjente hverandre så vidt da hun ble gravid.
Vi var bare småunger.
Ikke snakk om henne.
Hold an. Du har ikke hørt min side av saken.
- Moren din var ikke en helgen... - Ikke snakk om mamma!
- Hva gjør du? - Slipp!
- Hei! - Hva gjør du?
Kom igjen.
Hva søren?
- Du hørte ham ikke. - Du gikk over streken.
Han gikk over streken.
- Skal du ikke ta noe ansvar for dette? - Jo. Jeg skal betale for kjolerensen.
Har du følt det samme som Lloyd?
Har du blitt så sint at du vil skade noen? Eller deg seg?
Det har jeg.
Da jeg var liten, så var jeg veldig rund.
Og de andre barna løp etter meg, og ertet meg, og kalte meg feite Freddy.
Det gjorde meg trist.
Av og til, hvis jeg var alene, så gråt jeg.
Men andre ganger gjorde det meg veldig sint.
Du har alltid et valg med sinnet du føler.
Hørte dere det?
Noen banker på. La oss se hvem det er.
- Det er Mr. McFeely. - Kjapp levering.
- Se. Det er et blad. - Tusen takk.
Blader er alltid fulle av interessant informasjon.
Det er de.
Vennen min Lloyd jobber for et blad. Han er flink skribent.
Apropos det, jeg har en video.
- Jeg tenkte du og naboen ville se det. - Hva er det?
Det handler om hvordan folk lager blader.
Den heter "Hvordan folk lager blader".
Jeg tenkte du ville synes dette var interessant.
Ja, det tror jeg. Har du tid til å vise den nå?
Jeg ser den gjerne igjen.
La oss se på den på Bilde Bilde.
Vi skal se den på Bilde Bilde -
- og se hvordan folk lager et blad.
Dette er blekket de bruker i trykkpressen som trykker bladene.
Gult blekk. Det likner på sennep.
Og dette er store ruller med rene ark som skal legges i maskinen.
Jeg lurer på hvor mange blader de kan lage med en så stor rull.
De trykker bladene på digre ark, en farge av gangen.
Denne maskinen setter sammen bladet, og limer det sammen.
Hvem er dette?
Det er de som bestemmer hva som skal stå i bladet.
De velger ut bildene, og lager layoutet.
Det er en viktig jobb.
Og dette er menneskene som skriver ordene som står i bladet.
- Skal si det krever mye å lage et blad. - Ja, det gjør det.
- Ja? - Ikke tenk på ansiktet mitt.
Det er en idrettsskade. Ingenting å tenke på. Hei, Ellen.
Dette blir interessant.
Hva da?
Å sende deg ut på oppdrag med blåveis.
- Oppdrag? - Jepp. Du passer perfekt til det.
- Du fikk nettopp baby. - Hvorfor gir du meg oppdrag?
Vi lager en helteutgave, og skal skrive om inspirerende mennesker.
Vi trenger bare en liten tekst og et fint bilde.
Du ansatte meg som gravejournalist. Jeg skriver ikke sånt.
Jeg ansatte deg til å følge ordrer.
Det vil si å skrive portrettintervju om en nasjonalhelt.
- Hvem? - Mister Rogers.
- Den tilgjorte barne-tv-fyren? - Den elskede barne-tv-verten, ja.
Hør...
Dette kan hjelpe deg å endre image.
Jeg trenger ikke å endre image.
- Ok. - Ellen?
Han var den eneste som var villig til å bli intervjuet av deg.
- Du har fått deg et rykte. - Rykte? Folk elsker å snakke med meg.
Ja, helt til de leser det du har skrevet.
Så jeg må ta det rolig med ham fordi han leker med dukker?
Fire hundre ord. Oppfør deg.
Hallo. Dette er Lloyd Vogel, fra Esquire.
Jeg ringer for å avtale et intervju med Mr. Rogers.
Lei for det med blåveisen!
Du landet også noen slag.
Hør, jeg dummet meg. Jeg vil bare snakke med deg.
- Det er mye som må sies. - Nei. Jeg nekter å bli overfalt.
Lloyd!
Hei, kjære.
- Hei. Hei, dere. - Hei, Lloyd.
- Det stinker her inne. - Søpla på do, ni ulike bleier.
Hei, Lloyd.
Hei. Hva er det du gjør?
Jeg tar den!
- Hallo? - Lloyd?
- Hvem er dette? - Dette er Fred Rogers.
Hei. Det var kjapt.
Hvis du vil snakke med meg, så burde jeg ville snakke med deg.
Ja, jeg ville bare avtale et tidspunkt for å stille deg et par spørsmål.
Vi kan gjerne avtale noe, det er bare en ting.
- Hva er det? - Du har meg her nå.
Ok. Greit.
På vårt program prøver jeg å se inn i kamera -
- og inn i øynene til hvert enkelt barn, for å snakke direkte til ham eller henne, -
- og å være helt til stede for deres følelser og behov.
Skjønner.
Vet du hva som er viktigst i verden for meg, akkurat nå?
Nei.
Å snakke i telefonen med Lloyd Vogel.
- Hei. - Hei.
- Går det fint? - Jeg fikk et oppdrag.
- Hvor skal du denne gangen? - Pittsburgh. I morgen.
Jeg skal skrive portrettintervju om Mister Rogers.
Er det sant? Jeg elsker ham.
- Gjør du? - Ja. Hvordan det?
Vet ikke.
Vent. Ellen gir deg et portrettintervju? Hun vet det ikke er det du gjør.
Jeg tror det er poenget.
Kan du si nei? Kan du ta deg fri til å være med oss?
Du tok deg ikke fri da Gavin ble født.
Egentlig ikke.
- I det minste er det noen snille. - Ja.
Vi får se.
Lloyd, da, vær så snill, ikke ødelegg barndommen min.
- Glad i dere! - Glad i deg også!
Hei, jeg ser etter Fred Rogers.
- Hvem? - Er jeg på feil plass?
Jeg vet hvem du er. Denne veien.
- Du får 20 minutter med ham i pausen. - De lovet meg en time.
Du skal vel ikke slåss med ham?
- Jeg spiller softball. - Du burde ikke ledet an med hodet.
Hei, Evan.
- Beklager, du må vente litt. - Er dette en Make-A-Wish-greie?
- Hvordan går det? - Han ødelegger livet mitt.
- Hvor lenge? - En halvtime...
...som betyr at vi ligger 73 minutter bak skjema.
Jeg må gripe inn.
- Dekk for meg. - Du er på egenhånd.
...samme genser som meg.
Jeg er ikke flink med farger. Er ikke det rart?
Slutt.
Se på det.
Beklager. Han snakker til deg.
- Ok, vennen min. - Ok.
Ikke gjør det.
Det sverdet ser fryktelig skarpt ut. Og tungt også.
- Egentlig ikke. - Ikke?
Du må være veldig sterk som klarer å holde det slik.
Jeg skal vedde for at du veldig sterk på innsiden også.
Oi...
Det kan jeg like. Tusen takk.
Jeg er lei for det, Fred, men vi må begynne nå.
- Kan jeg få ta bilde av deg? - Ja.
Sørg for at dere kan se meg.
Nå. Takk.
Tusen takk for at dere kom på besøk til oss.
Kom med meg, folkens.
- Takk. - Så flink du er.
- Du var så flink. - Hvor ofte skjer dette?
Hver dag.
Ok, vi begynner!
Fall til ro.
Start lyd.
- Lydhastighet. - Sett merke.
Og ... opptak.
Vet du hva dette er?
Det er Lloyd.
Lloyd.
- Vent! - Vi kan ikke gi ham sparken, kan vi?
Hallo, Lloyd. Så godt å møte deg.
- Går det fint med deg? - Softball-skade.
Det ser vondt ut.
- Vi kan snakke etterpå. - Vi må filme.
Kanskje Evan kan ta en titt.
- Nei, det går fint. - Nei, Fred.
- Vi er nødt til... - Ok, ok.
Det er herlig å få møte deg. Jeg gleder meg til å snakke med deg, virkelig.
Etterpå.
Alle sammen, dette er Lloyd Vogel. Han er en flott skribent.
Takk, Fred.
- Ok, på nytt. - Kom hit.
- Kjør lyd. - Lydhastighet.
Og markør.
Og opptak.
Vet du hva dette er? Det er et telt.
La oss slå det opp.
Bevares. Dette er litt vanskeligere enn jeg trodde.
Dette er umulig.
Jeg får det ikke til.
Det må visst to voksne til for å slå opp et telt.
Kutt. En gang til.
Nei, nei, la oss ta en titt på det.
Ok, spill det av.
Bevares. Dette er litt vanskeligere enn jeg trodde.
- Vi kan slå det opp for deg. - Nei, nei. Jeg synes dette er bra.
Ja. Dette er bra som det er.
Ok? Fint. Ta lunsj, folkens.
Hvorfor lot du dem ikke slå opp teltet?
Barn trenger å vite at selv når voksne legger planer, -
- går det ikke alltid som vi vil.
Hvor lenge har du vært gift, Lloyd?
- Åtte år. - Oi, det er litt av en bragd.
- Har ektefellen din et navn? - Andrea.
- Jeg har lyst til å møte Andrea en dag. - Tviler ikke.
Du har bodd i Pittsburgh hele livet?
Jeg vokste opp i nærheten her, i en by kalt Latrobe.
Men vi har bodd her ganske lenge, og vi oppdro guttene våre her.
Vil du si det er lettere eller vanskeligere å bo her som kjendis?
- "Kjendis." Bevares. - Anser du ikke deg selv som berømt?
"Fame" har like mange bokstaver som banneord, eller "teip", "zoom" og "fire".
Det som betyr noe er hva vi gjør med det.
Og hva gjør du med det?
Vi prøver å gi barn positive måter -
- å håndtere følelsene sine på.
Denne artikkelen inngår i en serie om helter. Anser du deg selv som en helt?
Jeg tenker ikke på meg selv som en helt. Nei, langt ifra.
Hva med Mister Rogers? Er han en helt?
Jeg forstår ikke spørsmålet.
Tja, vi har jo deg, Fred, og så har vi rollefiguren du spiller, Mr. Rogers.
Du sa det skjedde på kasteplanken?
Var det det som skjedde med deg?
Hva skjedde med deg, Lloyd?
Jeg havnet i slåsskamp.
Huff. Hvem havnet du i slåsskamp med?
Det er ikke viktig.
- Jerry. - Og hvem er Jerry?
- Faren min. - Å, huff da!
- Jeg vil ikke snakke om det. - Men hva slåss du med faren din om?
Jeg er her for å intervjue deg, Mr. Rogers.
Det er jo det vi gjør, er det ikke?
- Vi venter på deg i Studio B. - Ok, Margy.
- Hadde vi ikke 20 min? - Kan jeg ta bilde?
Jeg liker å ha bilder av de jeg møter. Da kan jeg vise dem til Joanne senere.
Tusen takk. Jeg håper du venter.
Er det alt?
Er det klart?
- Daniel, er det klart hos deg? - Ja.
Takk, Daniel.
Snakket hun til dukken?
Daniel er ikke bare en dukke. Daniel er Fred, og Fred er Daniel.
- Du mener... - Hysj.
- Si ifra når du er klar, Lady. - Ok. Takk.
Send trikken. Opptak.
- Hallo, lady Aberlin. - Hei, Daniel.
Kommer den rare lukten fra deg?
Mener du den stinkdyr-aktige lukten? Nei. Jeg prøver å bli kvitt den lukten.
- Ved å sprute ut en annen lukt? - Ja, en godluktende lukt.
- Vil du lukte? - Ja.
Det lukter godt, ja.
- Hvor kom den vonde lukten fra? - Herr Stinkdyr.
Han ble redd, og sprutet lukten sin over hele meg.
Å, nei. Sa han unnskyld?
Nei. Og det gjør meg -
- så kjempesint at jeg ikke vet hva jeg skal gjøre.
Å, Daniel.
Hva skal du gjøre Med sinnet du føler
Når du er så sint At du kunne bitt noen?
Når hele vide verden Virker så feil
Og ingenting du gjør virker helt riktig
Hva gjør du da? Slår du en sekk?
Knar du løs på leire eller deig?
Finner du deg noen venner Som vil leke sisten
Eller ser hvor kjapt du kan løpe?
Jeg kan stoppe når jeg vil Jeg kan stoppe når jeg ønsker
Kan stoppe, stoppe når som helst
Og for en god følelse Å føle dette
Og vite at den følelsen virkelig er min
Å vite at vi har noe innerst inne
Som hjelper å oss å bli det vi kan bli
Fordi ei jente kan en dag bli en kvinne
Og en gutt kan en dag bli en mann
- Tusen takk, Lady Aberlin. - Takk, Daniel.
- Jeg føler meg bedre. - Så fint.
- Jeg vet ikke om han er oppriktig. - Det er ikke opp til deg å avgjøre.
- Med et par intervju til... - Nei, dette er ikke en avsløring.
Bare skriv. Et par artige historier. Noe enkelt.
Jeg kan ikke det. Han er mer komplisert enn jeg trodde.
Han underholder barn.
Han er jo Mister Rogers, for søren. Ikke Mikhail Gorbatsjov.
- Du forstår ikke hva du ber om. - Jeg ber om at du gjør jobben.
Så gå. Kom tilbake med et førsteutkast.
Nå -
- dette gir ny mening til Boyz n the Hood!
Mr. Rogers er her etter pausen!
Vi vokste opp med deg...
- Hei. - Hei.
Jeg ser ting der ute som bekymrer meg. Jeg skulle ønske flere ville...
Hvordan gikk det?
Han er omtrent den snilleste jeg har møtt.
Det høres ikke ut som en kompliment.
Det finnes en holdning der ute. Noe som skjer. Mye håpløshet.
Hva må vi gjøre?
Det finnes jo ingen enkle svar, så klart, men hvis vi kunne, via TV-programmer -
- og alle andre programmer, la folk vite at hver og en av oss en dyrebare.
Det starter i hjemmet. Vi må ikke undervurdere hvor viktig det er.
Ingen kan vokse med mindre de blir akseptert -
- for nøyaktig den de er.
Hvis noen sier til et barn: "Å, du blir en fin voksen, du."
Det er det mye av her til lands.
Din tur.
Da blir barnet verdsatt for det han kommer til å bli, ikke for den han er.
"Han blir en forbruker en dag.
Og jo raskere vi får dem ut hjemmefra, så de kan gå ut å kjøpe, dess bedre."
Hva mener du er de største feilgrepene foreldre gjør med barna?
At de ikke husker sin egen barndom.
Jeg mener at det beste vi kan gjøre -
- er å tenke på hvordan det var for oss, så vi vet hva barna opplever.
Det er vanskelig når man får barn.
Man sier: "Det skal jeg aldri gjøre", når foreldrene dine gjør det mot deg.
Men så blir man eldre, og glemmer hvordan det var å være liten.
- Man glemmer det virkelig. - Men barna kan hjelpe oss å huske.
Som foreldre har vi en ny sjanse til å lære.
Ja.
Har du...? Nei... Jeg vet at du har to gutter selv, -
- men jeg kan ikke se for meg at du hadde problemer.
- Hadde du det? - Så klart.
Jeg er menneske, akkurat som alle andre.
Jeg tenkte du ville si:
"Kan du si 'God morgen'?", og de ville endret seg.
Men du vet, når mange parodierer meg...
Lloyd, hallo.
Jeg kan stoppe når jeg vil.
Hva er du redd for, sønnen min?
Å, nei, Lloyd.
Mjau, mjau.
Hvis de skiller seg, eller ikke, så er de allikevel din mamma og pappa.
Kjapp levering.
Hallo?
Huff, jeg vekket deg. Er dette Andrea?
Ja.
Dette er Fred Rogers.
- Hei. - Hvem er det?
Lloyd er her.
Siden jeg har deg her, -
- ville jeg takke deg for å dele Lloyd med oss.
Det er nok ikke lett at han reiser, når dere har Gavin.
Å, takk for at du sier det.
Du skal få Lloyd nå.
Mister Rogers vet hvem jeg er.
- Dette er Lloyd. - Du dro uten å ta farvel.
Så jeg er glad vi kan fortsette samtalen.
Jeg skal filme i New York i dag.
Joanne blir med meg, og vi tenkte du kanskje ville komme og hilse på.
Hvor mye tid tror du jeg får med ham i dag?
- Du er her fordi Fred vil ha deg her. - Jeg er beæret.
Han liker alle, men han elsker folk som deg.
Folk som meg?
Jeg har lest det du skriver. Du liker ikke mennesker, gjør du?
Jeg gjør bare jobben min.
Jeg insisterte på at han måtte lese det du hadde skrevet.
- Og gjorde han det? - Alle artiklene vi fant.
Å, tusen takk, tusen takk. Det fikk meg til å ville danse.
Vi har en overraskelse for deg, Mr. Rogers.
Vi skal spille en av dine sanger, "Du er unik".
Så herlig.
Men hvordan kan dere spille uten bue?
Vi kan spille pizzicato, som betyr at vi klimprer med fingrene.
En, to, tre, en, to.
- Hei, alle sammen. Hei. - Hei.
Så fint å se dere her.
Så herlig å møte dere.
Jeg kaller dette "viderekoblingen".
- Jeg elsker programmet. - Takk for at du kom.
Imponerende.
Vi stjal Bill fra guvernøren for 14 år siden.
- Har du blitt kjent med ham? - Elsker Bill. Stor fan.
Han er veldig beskyttende overfor Rog.
Kaller du ham "Rog"?
Vi kaller ham ikke "Mister Roger" hjemme, vennen min.
- Joanne Rogers. - Å. Hyggelig å møte deg.
Du også.
Så hvordan føles det å være gift med en helgen?
Vet du, jeg liker ikke det begrepet.
Hvis du tenker på ham som en helgen, da er væremåten hans uoppnåelig.
Han jobber med det hele tiden. Det er øvelse.
Han er ikke perfekt.
Han har temperament.
Han velger hvordan han håndterer det sinnet.
Det krever nok stor innsats.
Tja, han gjør ting hver dag for å finne roen.
Leser i Bibelen, svømmer, ber for navngitte folk.
Skriver brev, flere hundre. Det har han gjort lenge.
- Tusen takk. - Vær snill.
- Ha det, Mister Rogers. - Takk.
Takk for at dere kom.
- Kjære. - Ha det, kjære.
- Vi sees om et par timer. - Ja. Kos dere.
Jeg tenkte meg og deg kunne prate litt.
- Så klart. - Var ikke de damene flotte?
Ufattelige.
Fantastisk. Jeg hørte om dem via Joanne...
Tar du alltid undergrunnen?
Jeg og Joanne har en leilighet. Den er bare et par stopp unna.
Det er den letteste måten å komme seg rundt på.
Så, -
- du har tatt opp noen ganske tunge tema, gitt at det er barne-tv.
Jeg er glad du har sett på programmet.
Død, skilsmisse, krig. Ganske dystert.
Vet du, -
- Maggie Stewart viste meg et nydelig ord på tegnspråk.
Vet du hva det betyr? Det betyr venn. Er ikke det perfekt?
Hvem er Maggie Stewart?
- Gjør det. - Hei, Mister Rogers!
Det er en nydelig...
Det er en nydelig dag i nabolaget En nydelig dag for en nabo
Er du villig til å bli min? Kan du bli min?
En nabovennlig dag I dette nydelige lag
Er du villig til å bli min? Kan du bli min?
Jeg har alltid hatt lyst på En nabo just som deg
Jeg har alltid hatt lyst til å bo I et nabolag med deg
Så la oss utnytte Denne nydelige dagen
Siden vi er sammen Kan vi likså godt si
Er du villig til å bli min? Kan du bli min?
Kan ikke du bli min nabo?
Kan du ikke være så snill
Vær så snill Kan du ikke bli min nabo?
Det var herlig.
Det virker som folk stiller seg i kø til å fortelle deg om problemene de har.
Er det ikke herlig? Snakk om mot.
Nåja, jeg vil tro det er en stor byrde på deg.
Jeg er takknemlig for at du sier det. Jeg er takknemlig for medfølelsen din.
Er det en byrde?
Ok, vi antar at det er en byrde.
- Ingen normale liv er smertefrie. - Hvordan håndterer du det?
Det er mange måter å håndtere følelser på, uten å skade deg selv eller andre.
- Ok. Som hva da? - Du kan hamre løs på en leireklump...
...eller svømme så raskt du kan, -
- eller spille alle tangentene til venstre på en gang.
Snakker du med noen om byrdene dine?
Har du lyst til å møte dukkene mine fra Nabolaget Fantasiland?
- De ser ut som de har sett bedre dager. - Jeg har hatt dem lenge.
Har du vurdert å kjøpe nye?
Hadde ikke du en helt egen venn da du var liten, Lloyd?
- En helt egen venn? - Ja, en leke som bare var din.
Eller en bamse som du var veldig glad i, -
- og jo mer utslitt den ble, dess mer elsket du den?
Jeg hadde vel det.
Kan du fortelle meg om vennen din?
Jeg tror jeg hadde en kanin.
- Hadde kaninen din et navn? - Bare "Kanin".
Nei, "Gamle Kanin".
Og hvem ga deg Gamle Kanin?
- Mamma. - Hun er nok veldig glad i deg.
Hun var det. Hun døde for lenge siden.
Jeg er sikker på at hvis hun så deg i dag, -
- så den personen du har blitt, så ville hun vært stolt.
Jeg vil tilbake til spørsmålene.
Du ville møte vennene mine fra Fantasilandet.
Nei, jeg spurte om byrdene dine.
Det er jeg som er kong Fredag den 13.
Du er journalisten Lloyd Vogel, antar jeg.
Her er Daniel Stripete Tiger.
Det hender Daniel er for sjenert til å snakke, -
- men det går fint, Daniel.
- Har du møtt Daniel? - Vi har ikke hilst, nei.
Jeg vil møte Gamle Kanin.
Jeg vil ikke snakke om Gamle Kanin.
Kanskje ikke Lloyd føler for å snakke i dag, Daniel. Og det er i orden.
Kan du legge vekk dukken, Fred?
Du sluttet å lage programmet i tre år på 70-tallet. Hvorfor det?
På det tidspunktet følte jeg at vi hadde dekket det viktigste i barndommen.
Hva fikk deg til å begynne igjen? Penger? Kjedet du deg?
Sønnene mine var blitt tenåringer, og vi slet.
Vi hadde det vanskelig, -
- og da innså jeg at vi fortsatt hadde mye å snakke om.
Det kan ikke ha vært lett å vokse opp med deg som far.
Min eldste pleide aldri å fortelle folk om meg.
Han liker ikke å leve offentlig, og det er i orden.
Og min yngste sønn, han satte meg på prøve.
Men til slutt fant vi ut av det, og nå er jeg veldig stolt av dem begge.
Men du har rett, Lloyd. Det kan ikke ha vært lett for dem.
Takk. Takk for det perspektivet.
Ingen årsak.
Var det ikke det svaret du ville ha?
At å være forelder ikke betyr å være perfekt?
Det er mulig du opplever noe av det nå med din sønn.
Og jeg har tenkt mye på deg og din far.
- Ordnet dere opp etter krangelen? - Dette er latterlig.
- Hvor skal du? - Vi er ferdige her. Takk.
Bevares.
Han har falt til ro hos deg.
Jeg er flink med babyer. Ikke sant?
Hei!
- Kom og sitt. Vi har bakt take-away. - De tok med pizza.
Lloyd, dette er Dorothy.
Hallo.
Kan du ikke si "hallo"? Oppfør deg.
Jeg beklager. Vi skal gå nå.
Det var bare en ide, ok?
At vi kunne spise sammen, og snakke sammen som folk.
Jeg dummet meg i bryllupet.
Du gjorde jo ikke saken bedre, men... Jeg forstår.
Du lot meg sitte der ute i bilen i to netter, -
- som om jeg var en uteligger.
- Du hjelper ikke saken. - Men han sier jo ikke noe.
- Du ville at jeg skulle få treffe henne? - Ja. Dorothy.
- Hei, Dorothy. - Hei, Lloyd.
Ok, du har oppnådd det du ville. Nå må du gå.
Lloyd.
Det er mulig jeg aldri kommer tilbake hit, så hør på meg.
Jeg og Dorothy har vært sammen, og forelsket, i 15 år.
Han dro da mamma ble syk. Visste du det? Han ventet ikke på at hun døde.
Hun ville ikke ha meg der.
Fordi du var utro mens hun var dødssyk.
Jeg vet det!
Det tok meg mange år å ta meg sammen.
Dorothy er grunnen til at jeg er her. Hun hjalp meg å bli voksen!
Vet du hva de sier om folk når de dør?
De sier det er fredelig, at de sovner inn.
Mamma skrek da hun døde. Visste du det?
Hun skrek til hun besvimte. Så vekket de henne, og hun fortsatte.
Det var bare meg, Lorraine og sykepleierne.
Signer papirene, pakk sammen huset, legg henne i jorda.
- Jerry? - Kom igjen, Lloyd.
- Herregud, kjeven min. - Jerry?
Jerry.
Herregud.
Jeg ringer etter ambulanse. Lloyd, gjør noe!
Bare pust. Se på meg.
- Hallo? - Jeg er her.
En mann har falt om.
Vi vet ikke. Jeg... Puster han?
- Ja. - Han puster. Ja, han puster.
Det kan være hjerteinfarkt.
Lloyd, gjør noe!
Bildene av hjertet viser mer utbrette forsnevringer enn vi først antok.
Å operere nå er for farlig...
Er du klar til å sove? Har du fått nok mat?
Ok, kom igjen.
- Hørt noe? - Jeg hater sykehus.
- Du burde gå hjem og legge ham. - Nei. Jeg vil ikke gå ifra deg her.
Jeg har ikke tenkt å bli.
Ok. Da går vi hjem sammen.
Nei, jeg må til Pittsburgh.
- Nå? - Ja, jeg må på jobb.
- Når faren din er så syk? - Jeg har deadline.
Ellen forstår, hvis du sier hva som har skjedd.
Jeg vil ikke det. Jeg vil til Pittsburgh og gjøre jobben min.
- Dette burde ikke overraske deg. - Ikke snakk slik til meg.
Etter vi fikk barn sluttet du å bry deg om jobb, -
- og ser ut til mene at jeg også burde det.
Men jeg bryr meg om jobben min.
Jeg har aldri bedt deg om å slutte med det.
Jeg må gå.
Hvorfor? Alle som betyr noe er her akkurat nå.
Kan du ikke ta min side? For engangsskyld?
Du pleide å være på min side.
Jeg sier dette fordi jeg er på din side. Dette er ikke rett tid å jobbe på.
Jeg må gå hvis jeg skal rekke frem i tide.
Greit. Jeg skal sitte med familien din mens du drar.
Pittsburgh?
- Lloyd, der er du. - Jeg må snakke med Fred.
Morsom du er. Vi skal til å filme.
Denne veien. Kom hit.
- Fall til ro. - Hva gjør jeg her?
Du er jo en del av episoden, så klart.
- Kjør lyd. - Lydhastighet.
Og markør.
Og opptak!
Å, det er min gode venn, Lloyd. Lloyd Vogel. Dere husker Lloyd.
Fred, jeg forstår ikke hva som skjer. Kan vi stoppe?
- Er du uvel, Lloyd? - Ikke still spørsmål, det er min jobb.
I dag tenkte jeg vi skulle snakke om sykehus.
Av og til når noen er syke, så må de på sykehus.
Jeg hater sykehus.
Et sykehus er et sted folk drar.
Ok.
- Skal vi leke at du er på sykehus? - Nei!
- Hallo, Gamle Kanin. - Hæ?
Du er nok Gamle Kanin.
Jeg er ikke... Jeg... Hvor er Fred?
Jeg har gledet meg til å møte deg, Gamle Kanin.
Jeg er så glad du kom på besøk.
- Hallo, Lady Aberlin. - Neimen, hei. Hallo, Gamle Kanin.
- Herregud. - Vi snakket om sykehus.
Et sykehus er et sted man drar når man har vondt i kroppen.
Men hva gjør man når man har vondt i følelsene?
Jo, da snakker man om dem.
Det er godt å snakke
- Det er godt å si hva vi føler - Hva skjer med meg?
Det er godt å snakke Vi er mye mer ekte med åpen dør
Det er godt å snakke
Få høre deg si:
Jeg liker deg
Jeg liker deg.
Jeg er trist
Jeg er trist.
Jeg er sint
Når ble du sint? Husker du det?
Skjedde det noe?
- Hei, søtnos. - Hei, mamma.
Jeg vet at du tror du gjør dette for meg, når du holder fast på dette sinnet.
Jeg trenger det ikke.
Lloyd?
- Hva skjedde? - Jeg vet ikke. Han falt bare om.
- Kan noen...? - Jeg henter hjelp.
Bla.
Å, fint. Du er våken.
Huff da, og sånn som vi har bråkt.
Nei, nei, det var ... fint.
Du er nok veldig sulten, Lloyd. Jeg henter jakka, så kan vi gå.
- Jeg burde nok dra. - Nei, for noe tull.
Å, har du sett. Tusen takk.
- Bon appetit. - Takk.
Er du vegetarianer?
Jeg orker bare ikke tanken på å spise noe som har en mor.
Bill hadde rett. Du elsker folk som meg.
Hva vil det si? Jeg har aldri møtt noen som deg før.
- Mennesker med en knekk. - Jeg tenker ikke det om deg.
Jeg vet at du er en mann med meninger.
En person som vet forskjell på rett og galt.
Prøv å huske at forholdet ditt til din far -
- også hjalp å forme de delene av deg.
Han hjalp deg å bli den du er.
Er du villig til å prøve noe?
Det er en øvelse jeg liker å gjøre innimellom.
Vi tar oss et minutt -
- og tenker på alle de menneskene hvis kjærlighet skapte oss.
- Jeg kan ikke det. - De viser seg for deg.
Bare et minutts stillhet.
Takk for at du gjorde det med meg. Jeg føler meg så mye bedre.
- Så, måten jeg dro på... - Var helt forskrudd.
- Jeg burde ha ringt deg. - Du burde ikke ha dratt.
Legen kom for å snakke med deg. Jeg visste ikke hva jeg skulle si.
Eller til faren din.
Og på toppen av alt klarte jeg ikke få taxi hjem, -
- så jeg måtte ta toget, på natta.
Folk så på meg og Gavin som om de hadde tenkt å ringe Barnevernet.
Jeg vet du prøver å si unnskyld, men jeg trenger ikke å hjelpe.
- Ok, snakk. - Kan...?
Kan vi sette oss?
- Sover han? - Endelig.
Hør...
Jeg innser at jeg trenger å jobbe med følelsene mine.
Når jeg blir redd...
Noe jeg var på sykehuset, og noe jeg har vært -
- lenge.
Da blir jeg skikkelig sint.
Og jeg vet det er kroppen som sier: "Jeg takler ikke dette.
Stikk." Men det er ikke det jeg vil.
Faktisk er det det motsatte av det jeg vil.
Deg og Gavin...
...det er dere jeg vil ha.
Unnskyld.
Jeg må gå og treffe Jerry. Han er dødende.
- Jeg vet det. - Pappa dør.
Cecilia Sherman.
Colby Dickerson.
Justin Cook.
Rebecca Anito.
Lloyd Vogel.
Andrea Vogel.
Gavin Vogel.
Jerry Vogel.
Takk, Gud.
Han spiser fortsatt som en tenåring. Kjøttpålegg, sukret frokostblanding.
Sta-beist. I det minste vet du at du har arvet det fra noen.
Visste du om meg og søsteren min?
Ikke før nylig.
Hva med mamma?
Da han ble syk i fjor, etter det første anfallet, så...
Han begynte å snakke, -
- og fortelle ting jeg skulle ønske han hadde sagt for lenge siden.
Som på en dag vant...
Vi har bourbon.
- Og her er verten av Jeopardy! - Noen burde drikke det.
Nei, takk.
Ikke øl engang?
Å, har du...? Ja, jeg kan ta en øl hvis det hjelper deg.
Nei, vi har ikke øl. Og ikke gjør det for å gjøre meg glad.
- Du har ikke øl, og jeg har ikke lyst på... - Så ikke drikk. Dø av trøst.
Beklager.
Jeg ødela reisesenga. Den knakk i to.
Nei.
- Hvordan går det med ham? - Greit.
Jeg vet ikke. De setter ikke sykehusseng i stua, hvis alt er ok.
Hei, takk for at du kom.
Sovesofaen er digg.
- Er den? - Nei.
Ok, kom hit.
Jeg vet det. Jeg vet det.
Jeg vet det. Du skulle ønske det var mamma som var våken nå.
Men vi skal la henne sove, ok?
Jeg skal bli flinkere til dette. Og du og jeg må bli vant til hverandre.
Jeg liker deg Slik du er
Nøyaktig Og presist
Jeg synes Du har blitt et fint menneske
Jeg liker deg som du er
Uten tvil
Eller spørsmål
Hvem er det? Dorothy?
Kom igjen.
Går det fint?
Ja, det går fint.
- Klokka er 04. - Jeg sover ikke mye for tiden.
Du sover heller ikke, gjør du?
Jeg gjorde aldri dette med deg.
Våkenetter, de mammagreiene.
- Det er ikke en mammagreie. - Du vet hva jeg mener.
Få deg litt søvn.
Nei. Du. Bli her.
Du.
Der borte.
- Hva? - Hent to glass.
- Jeg synes ikke det er så lurt. - Hva vet vel du? Du drikker ikke.
Kom igjen.
Nå snakker vi.
Skål.
Lloyd...
...unnskyld for at jeg forlot deg og søsteren din.
Det var egoistisk.
Og det var ondskapsfullt.
Kan du se på meg?
Jeg er så lei for det.
Det er urettferdig.
Det er først nå jeg begynner å forstå hvordan det er man burde leve.
Jeg har alltid vært glad i deg.
Jeg er glad i deg også, pappa.
Hei.
Hva er det?
Det er teit.
- Det er jo 10 000 ord. - Ja.
Det handler ikke om Mr. Rogers.
Jeg vet det.
Jeg mener, det gjør jo det, men det er så deg.
- Du snakker aldri om dette. - Niks.
Det er skikkelig bra.
- Er det? - Ja.
Lloyd, jeg elsker det.
- Gjør du? - Det blir forsiden.
KAN DU SI HELT?
- Jeg må bare si, om bryllupet... - Glem det. Det var det gøyeste hittil.
Jeg er glad du er her.
Ikke dra til Martha's Vineyard.
Det er min bryllupsreise, jeg fortjener det.
Det gjør du.
Det handler ikke om rett, du kommer ikke til å trives.
Det er fullt av rike duster, og iskaldt.
Du kommer til å fryse i hjel, med rikinger.
Hvem er det?
Jeg fant riktig sted.
- Kom inn. - Lloyd.
Fy søren.
- Andrea. - Hei, Fred.
Så hyggelig å endelig få møte deg.
- Kan jeg ta denne for deg? - Ja, takk.
Hallo, Mister Rogers.
Hallo. Hallo.
Hei, Gavin.
Hallo. Jeg håper vi kan bli venner en dag.
Mr. Vogel.
- Får jeg kalle deg Jerry? - Ja, sir, det kan du.
Lloyd, Joanne elsket artikkelen din, det gjorde jeg også.
Andrea, er du mer åpen for barnehage?
Litt. Kanskje.
Du er ikke den eneste som snakker med Fred.
- Er det sant at du er skarpskytter? - Navy SEAL.
Nei, dessverre.
- Hva slags sykt spørsmål var det? - Jeg har hørt det.
Andrea, hvor var dere på bryllupsreise?
Vi giftet oss på Maui, så det var en slags bryllupsreise.
- Jeg ville blitt med. - Du var ikke invitert.
Lloyd er flau over oss.
- Jeg tuller. - Jeg vet det.
Kanskje vi burde ta en familietur.
Hva synes du, pappa? Skal vi gå å dyppe tærne i havet?
- Det høres fint ut. - Bli med på bryllupsreisa?
Jeg er med. Hvis jeg fortsatt er her.
Døden er noe mange av oss synes det er ubehagelig å snakke om.
Men å dø er å være menneske.
Og alt som er menneskelig, kan snakkes om.
Og alt som kan snakkes om, kan håndteres.
Alt som kan snakkes om, kan håndteres.
Du må sende meg en kopi.
Joanne kommer til å elske dette.
Dette hadde vært kulere om han var med.
- Takk. - Takk.
- Jeg må legge i vei. - Jeg følger deg ut.
Jeg tar disse.
- Det kan du være sikker på. - Takk.
Hei. Hva sa du til Jerry?
Jeg ba ham om å be for meg.
Jeg tenker at alle som opplever det han opplever, er nære Gud.
- Lloyd. - Bill.
- Jeg leste artikkelen. - Og?
Av og til blir folk triste
Og de føler seg elendige
Men akkurat de samme Som er triste av og til
Er de samme Som er glade av og til
Det er rart, men det er sant
Det er det samme, er det ikke? For meg og...
Av og til er folk snille Og de gjør akkurat det de burde
Men de samme menneskene Som er snille av og til
Er de samme Som er slemme av og til
Så kanskje jeg kan ta det roligere i et par måneder.
- Hva mener du? - Å bli hjemme med Gavin.
Så du kan jobbe, uten å tenke på ham i barnehagen.
- Jeg vil. - Jaså? Du?
Jeg og Gavin har snakket om det. Vi er enige.
Jeg er så glad jeg fikk sjansen til å fortelle deg om Lloyd og familien.
Jeg har et nytt bilde av Lloyd og familien. Har du lyst til å se det?
Der er de. Det er et fint bilde.
Det gir meg en god følelse å se dem sammen slik.
Jeg håper du vet at du gjorde dagen i dag spesiell, bare ved å være deg selv.
Det finnes ingen på jord som deg, og jeg liker deg, akkurat slik du er.
Det er en god følelse Å vite at du lever
Det er en lykkelig følelse Du vokser på innsiden
Og når du våkner klar og sier:
"Jeg tror jeg skal gjøre dette til en fin dag."
Det er slik en god følelse
En veldig god følelse En følelse du har
Om at jeg kommer tilbake Når dagen er ny
Og at jeg har flere ideer til deg
Og du har ting du vil snakke om
Det har jeg også
Sees neste gang.
Det var det.
Takk.
Ok, greit.
- Godt nok? - Ja.
- Vi er ferdige. Takk. - Ja. Takk.
I morgen skal vi spille inn på Mr. Wagners skoforretning.
- Begynner kl. 08. - Tusen takk.
Assistentene har timeplanene.
- God natt. - Sees i morgen.
God natt, Kelly.
- God natt, sjef. - God natt.
Sees i morgen.
INSPIRERT AV ARTIKKELEN AV TOM JUNOD
Du kan leke at det skjer Eller late som noe er sant
Du kan ønske eller håpe eller fundere på
En ting som du har lyst til å gjøre
Men hvis ikke du begynner Blir du aldri ferdig
Fordi å late som og leke Får ikke jobben gjort
Du er nødt å gjøre det
Hver lille del Du er nødt å gjøre det
Gjøre det, gjøre det
Og når du er ferdig Vet du hvem som gjorde det
Fordi du gjorde det Du gjorde det, du gjorde det
Det er ikke lett å fortsette å prøve
Men det er en fin måte å lære på
Det er ikke lett å fortsette å lære
Men jeg vet at dette er sant
Når du har prøvd og lært
Da er du større enn du var for en dag siden
Det er ikke lett å fortsette å prøve Men det er en måte å lære på
Du er nødt å gjøre det
Hver lille del Du er nødt å gjøre det, gjøre det
Og når du er ferdig Vet du hvem som gjorde det
Fordi du gjorde det Du gjorde det
Undertekst oversatt av: Lise McKay